Översatt av: - Horton -
Bri - vid Fylkes gräns
DEN STEGRANDE PONNYN
- Se er för! - Ledsen, hjärtat.
- Varsågod. - Tack.
Får jag göra er sällskap? Jag tar samma som honom.
Jag kanske borde presentera mig. Mitt namn är Gandalf.
- Gandalf Grå. - Jag vet vem ni är.
Detta var ju ett trevligt sammanträffande.
Vad är det som för Thorin Ekenskölde till Bri?
Jag har fått höra att min far synts till i vildmarken runt Dunland.
Jag har letat. Men inte sett ett spår av honom.
Thorin, det var länge sen nåt annat än rykten hörts om Thrain.
Han lever fortfarande, det är jag säker på.
Min far träffade er innan han försvann.
- Vad sa ni till honom? - Jag uppmanade honom att gå mot Erebor.
Och att samla de sju dvärghärarna.
För att förgöra draken och återta Ensliga Berget.
Och jag säger samma sak till dig, ta tillbaka ditt hemland.
Detta är väl inget slumpmässigt möte, Gandalf?
Nej. Det är det inte.
Ensliga Berget bekymrar mig, Thorin. Draken har varit där länge nog.
Förr eller senare kommer mörkare krafter vända sig mot Erebor.
Jag träffade några otrevliga typer när jag reste längs Gröna Vägen.
- De misstog mig för en vagabond. - Det antar jag att de fick ångra.
En av dem bar på ett meddelande.
Det är svartskrift.
- Han hade blivit lovad betalning. - För vad?
Ditt huvud.
Någon vill se dig död.
Thorin, du kan inte vänta längre. Du är arvtagare till Durins tron.
Förena dvärghärarna. Tillsammans kan ni återta Erebor.
Sammankalla de sju dvärgätterna. Kräv att de står vid sin ed.
De sju härarna svor en ed till den som har kungajuvelen. Arkenstenen.
Den är det enda som förenar dem och om du glömt det så har Smaug den.
Och om jag skulle hjälpa dig att återta den?
Hur? Arkenstenen är en halv värld bort.
- Begravd under en eldsprutande drake. - Ja.
Därför behöver vi en inbrottstjuv.
12 MÅNADER SENARE
SMAUGS ÖDEMARK
- Hur nära är flocken? - Alldeles för nära.
Nån mil, inte mer. Men det är inte det värsta.
- Har de vädrat oss? - Inte än. Men vi har ett annat problem.
- Såg de dig? - Nej, det är inte det.
Vad var det jag sa? Tyst som en mus.
- Riktigt inbrottstjuvsmaterial. - Kan ni lyssna!?
Jag försöker berätta att det är något annat därute.
Vilken skepnad antog den? Som en björn?
Ja...Ja, fast större. Mycket större.
Du kände till den här besten.
- Jag tycker vi går tillbaka. - Och bli nermejade av en flock orcher?
Det finns ett hus. Inte långt härifrån. Där vi kanske kan ta skydd.
- Vems hus? Vän eller fiende? - Ingetdera.
Han kommer hjälpa oss, eller så kommer han döda oss.
Vad har vi för val?
Inget.
Den här vägen, snabbt!
Mot huset!
Spring!
Kom igen, in med er!
Öppna dörren!
Kom igen!
- Vad är det där? - Det där är vår värd.
Hans namn är Beorn.
Han är en Hamnskiftare.
Ibland är han en jättestor svart björn, ibland är han en stor stark man.
Björnen är opålitlig, men mannen går att resonera med.
Han är dock inte särskilt förtjust i dvärgar.
- Han går. - Gå bort därifrån!
Det här är inte naturligt. Han måste vara förtrollad av mörk magi.
Var inte en dåre. Han är endast under sin egen förtrollning.
Se till att få lite sömn nu. Ni är säkra här inatt.
Hoppas jag...
Anfall dem nu.
Döda dvärgavskummen när de sover.
Nej.
Besten vaktar dem.
Vi dödar dem på vägen.
De samlas i Dol Guldur.
Mästaren har kallat dig!
Vi växer i antal.
Vi växer i styrka.
Du ska leda mina arméer.
Och Ekenskölde?
Kriget är på väg att börja.
Ni lovade mig hans huvud.
Döden kommer till alla.
Ska vi avsluta jakten?
Bolg!
Jag har en uppgift åt dig.
Törstar du fortfarande efter dvärgblod?
Så du är den de kallar Ekenskölde?
Säg mig, varför jagar Azog Förgöraren dig?
Hur känner ni till Azog?
Mitt folk var de första som bodde i bergen.
Innan Orcherna kom ner från norr.
Förgöraren dödade de flesta i min familj.
Men några gjorde han till slavar. Inte för arbete, utan för nöje.
Att bura in Hamnskiftare och tortera dem verkade roa honom.
Finns det fler av din sort?
En gång i tiden fanns det många.
Och nu?
Nu finns det bara en.
Ni behöver nå berget innan höstens sista dagar.
- Innan Durins dag, ja. - Tiden rinner ut för er.
- Därför tar vi vägen genom Mörkmården? - Mörkret vilar över den skogen.
Hemska varelser kryper under de träden.
Det har bildats en allians mellan Morias Orcher och Besvärjaren i Dol Guldur.
Jag skulle inte drista mig dit, om det inte vore absolut nödvändigt.
- Vi tar alvvägen. Den är säker. - Säker?
Skogsalverna i Mörkmården är inte som sina släktingar.
De är mindre visa och mycket farligare.
Men det spelar ingen roll.
- Vad menar ni? - I dessa marker kryllar det av Orcher.
De blir bara fler och fler. Och ni går till fots.
Ni kommer aldrig nå skogen levande.
Jag gillar inte dvärgar.
De är giriga. Och blinda.
Blinda för de liv de anser vara mindre värda än sina egna.
Men Orcher hatar jag ännu mer.
Vad behöver ni?
Rid nu, medan det ännu är ljust.
De som jagar är inte långt efter.
Alvporten.
Här är vår väg genom Mörkmården.
Och inga tecken på Orcher. Vi har turen på vår sida.
Släpp loss hästarna. Låt dem återvända till sin herre.
Skogen känns sjuk. Som om en sjukdom vilade över den.
Finns det ingen väg runt?
Inte om vi inte går 320 km norrut, eller dubbla sträckan...
...söderut.
Något rör sig osett i skuggorna.
Gömt från omvärlden.
Det växer i styrka för varje dag.
Akta er för Besvärjaren.
Han är inte vad han verkar vara.
Om vår fiende har återvänt måste vi veta.
Gå till kryptorna i bergen.
De Höga Fallen.
Så får det bli.
Inte min häst, jag behöver den.
- Tänker ni lämna oss? - Jag är tvungen att göra det här.
Du är förändrad, Bilbo Bagger.
Du är inte samma hob som när vi lämnade Fylke.
Jag tänkte berätta för dig...
Jag...
...hittade något i vättarnas tunnlar.
Hittade vad?
Vad hittade du?
Mitt mod.
Bra. Det var bra.
Det kommer du behöva.
Jag vänter vid utsiktspunkten på Erebors sluttningar.
Håll kartan och nyckeln i säkerhet.
Gå inte in i berget utan mig.
Detta är inte Gröna Skogen. Själva luften är fylld av illusioner.
- Den tar sig in i sinnet och vilseför. - Vilseför? Vad menas med det?
Håll er på stigen, avvik inte. Om ni gör det hittar ni den aldrig igen.
Vad som än händer, håll er på stigen!
Kom, vi måste nå berget innan solnedgången på Durins dag.
Vi har en chans att finna den dolda dörren.
Stigen svänger hitåt.
Den här vägen.
Luft... Jag behöver luft.
Mitt huvud. Det bara snurrar. Vad är det som händer?
- Fortsätt framåt. - Ori.
- Varför stannar vi? - Stigen...Den har försvunnit.
- Vad händer? - Vi har tappat bort stigen.
Hitta den. Alla, leta efter stigen!
Jag kommer inte ihåg. Ingenting känns bekant.
- Titta. - En tobakspung.
- Det finns dvärgar i den här skogen. - Den ser likadan ut som min.
Det är för att det är din. Vi går i cirklar, vi är vilse!
- Vi är inte vilse, vi går mot öster. - Men vilket håll ligger öster åt?
Vi har förlorat solen.
Solen... Vi måste hitta solen.
Däruppe. Vi måste...
Vad var det där? Nog! Tyst med er, allihop!
Vi är bevakade.
Jag kan se en sjö.
Och en flod.
Och Ensliga Berget!
Vi är nästan framme!
Kan ni höra mig?
Jag vet vilken väg vi ska ta.
Hallå?
Hallå.
Huden är seg. Men de är goda saker inuti.
- Stick den igen. - Den lever!
- Mat. Mat! - Mat!
Vad var det?
Fet och saftig...
Bara ett litet smakprov.
Var är den!?
Här.
Det stinger!
Sting?
Det var ett bra namn.
Sting.
- Var är Bilbo? - Jag är häruppe!
Dra!
Var är den?
Var är den...?
Balin, döda den!
Fili!
Min!
Tro inte att jag inte skulle döda er, dvärg.
Det skulle vara ett nöje.
- Hjälp! - Kili!
Ge mig en kniv! Snabbt!
Om du tror att jag tänker ge dig ett vapen, dvärg, misstar du dig!
Visitera dem.
Ge tillbaks den där! Den är privat!
- Vem är det här? Din bror? - Det är min fru.
- Och vad är det här för hemsk varelse? - Det är min lilla pojk, Gimli.
- Är alla spindlar döda? - Ja, men det kommer komma fler.
De blir djärvare.
Detta är en uråldrig alvklinga.
Smidd av mitt folk.
- Var har ni fått tag på den här? - Den var en gåva.
Inte bara en tjuv utan även en lögnare.
För bort dem!
Thorin, var är Bilbo?
Stäng porten.
Vänta.
Ska du inte visitera mig?
- Det kan ju finnas nåt i byxorna. - Eller inget.
Varför stirrar dvärgen på dig, Tauriel?
Vem vet? Han är ganska lång för en dvärg.
- Eller vad säger du? - Längre än vissa...
...men inte mindre ful.
Det är lönlöst!
Det går inte att ta sig ut. Detta är ingen Orchhåla.
Detta är hålorna i Skogslandets kungadöme.
Ingen kommer härifrån utan Kungens tillåtelse.
Några kan nog tro att ett nobelt uppdrag utförs.
Ett uppdrag att återta ett hemland och dräpa en drake.
Jag själv misstänker ett mer vardagligt motiv...
Försök till inbrott. Eller nåt i den stilen.
Ni har hittat en väg in.
Ni söker det som tilldelar er rätten att härska.
Konungajuvelen.
Arkenstenen.
Den är ovärdelig för er.
Det förstår jag.
Det finns ädelstenar i berget som även jag åtrår.
Vita ädelstenar, av rent stjärnljus.
Jag erbjuder er min hjälp.
- Jag lyssnar. - Jag släpper er.
Om ni bara återlämnar det som är mitt.
- En tjänst mot en tjänst? - Ni har mitt ord.
Från en kung till en annan.
Jag skulle aldrig lita på Thranduil.
En stor kung som hedrar sitt ord till världens ände!?
Ni saknar heder!
Jag har sett hur ni behandlar era vänner.
Vi kom till dig en gång, svältandes och hemlösa och bad om er hjälp.
Men ni vände ryggen åt oss. Ni vände ryggen åt mitt folks lidande!
I det inferno som förgjorde oss!
Prata inte med mig om drakeld. Jag känner till dess vrede och fördärv.
Jag har mött de stora reptilerna från norr.
Jag varnade din farfar för vad hans girighet skulle åstadkomma.
Men han ville inte lyssna.
Ni är precis som honom.
Stanna här och ruttna om ni vill.
100 år är blott ett ögonblick i en alvs liv.
Jag är tålmodig. Jag kan vänta.
- Gav han dig ett erbjudande? - Det gjorde han.
Jag sa att han kunde...
Han och hela hans släkte!
Så var det med det då.
En överenskommelse var vårt enda hopp.
Det är inte vårt enda hopp.
Jag vet att du är där.
Varför smyger du i skuggorna?
Jag kom för att rapportera till er.
Jag trodde jag beordrat att boet skulle förgöras för mindre än två månar sen.
Skogen rensades enligt order, min Lord. Men fler spindlar kommer söderifrån.
De lägger ägg i Dol Guldurs ruiner. Om vi kunde döda dem vid källan...
Befästningen ligger bortom våra gränser. Håll dessa styggelser från våra marker-
-det är ditt uppdrag. - Och när vi kör bort dem?
Vad händer då? Hamnar de inte på andras marker?
Andras marker är inte mitt bekymmer.
Världens öden kommer uppstå och falla. Men detta kungadöme kommer bestå.
Legolas sa att ni stred bra idag.
Han är väldigt förtjust i er.
Jag försäkrar er, min Lord. För Legolas är jag bara en soldat.
Så kanske det var en gång.
Jag är säker på att det är så längre.
Jag tror inte ni skulle tillåta att er son lovade bort sig till en skogsälva.
Nej, det har ni rätt i. Det skulle jag inte.
Men han bryr sig om er.
Ge honom inte hopp som inte finns.
- Portarna är vaktade. - Inte alla. Följ mig.
Stenen i din hand. Vad är det?
Det är en talisman.
Stenen är förtrollad, om nån annan än en dvärg läser runorna på stenen-
-blir de fördömda i all evighet.
Eller inte.
Beroendes på om man tror på sånt. Den är bara ett minne.
En runsten.
Min mor gav den till mig så jag skulle komma ihåg mitt löfte.
- Vad för löfte? - Att jag kommer tillbaka.
Hon oroar sig. Hon tycker jag är vårdslös.
Är du det?
Låter som de har en ordentlig fest däruppe.
Det är Mereth-en-Gilith.
Stjärnljusets fest.
Allt ljus är heligt för alverna.
Men skogsalver gillar stjärnornas ljus bäst.
Jag har alltid tyckt att det är ett kallt ljus.
Otillgängligt och långt bort.
Det är ett minne.
Oskattbart och oförfalskat.
Som ditt löfte.
Jag har vandrat där ibland.
Bortom skogen och upp i natten.
Jag har sett världen långt bortifrån.
Och det vita ljuset som för evigt fyller luften.
Jag såg en eldmåne en gång.
Den steg upp över passet vid Dunland. Den var enorm.
Röd och guldfärgad var den. Fyllde upp hela himlen.
Vi eskorterade några handelsmän. De bytte silver mot pälsar.
Vi tog Gröna Vägen söderut. Och hade bergen på vänster sida.
Och då kom den. Denna enorma eldmåne som lös upp vår väg.
Dessa tomma tunnor skulle skickats tillbaka till Esgaroth för länge sen.
Vi har väntat på er.
Säga vad man vill om kungen men han har en utsökt smak för vin.
- Kom igen, Elros, prova. - Jag har ansvaret över dvärgarna.
De är inlåsta. Var skulle de ta vägen?
Jag slår vad om att solen är på väg upp. Det måste strax vara gryning.
Vi kommer aldrig nå berget, va?
Inte om ni sitter fast här.
Bilbo!
Det är vakter i närheten.
Ni först. Orin! Inte den vägen, ner här. Följ mig.
Den här vägen.
Det är inte sant! Vi är ju i källaren!
- Du ska ju leda oss ut, inte in! - Jag vet vad jag gör.
Den här vägen.
Fort, in i tunnorna!
- Är du tokig? De kommer hitta oss. - Nej, de kommer de inte, jag lovar.
Snälla, ni måste lita på mig.
Gör som han säger.
Vad ska vi göra nu?
- Hålla andan. - Hålla andan? Vad menar du?
Var är nyckelhållaren?
De gömmer sig därnere!
Välkommen, Herr Bagger.
Kom igen, iväg!
Håll i er!
Bilbo!
- Hjälp! - Orin!
Stäng porten!
Snabba er, stäng vattengrindarna!
Låt dem inte komma undan!
Nej!
Akta er! Orcher!
Där är de! Slakta dem!
Ta er till bron!
Kili!
Kili...
Döda henne! Döda alvkvinnan!
Vad gör ni? Efter dem!
Kili!?
Här!
Framför er!
Thauriel, vänta!
Den här behåller vi levande.
Efter dem! Genskjut dem!
- Jaså, det var du. - Varför är jag här, Gandalf?
Tro mig, Radagast, jag hade inte kallat hit dig utan en bra anledning.
Det här är ingen trevlig mötesplats.
Nej. Det är det inte.
Det här är mörk magi, Gandalf. Uråldrig och full av hat.
Vem ligger begravd här?
Om han hade ett namn så är det sedan länge förlorat.
Han är endast känd som en tjänare av ondskan.
En av ett antal.
En av nio.
Varför nu, Gandalf? Jag förstår inte.
Ringvålnaderna har kallats till Dol Guldur.
Det kan inte vara Besvärjaren.
Ingen mänsklig trollkarl kan kalla till sig sådan ondska.
Vem sa att den var mänsklig?
De nio har endast en herre. Vi har varit blinda, Radagast.
Och under vår blindhet så har fienden återvänt.
Han sammankallar sina tjänare.
Azog Förgöraren. Han är ingen vanlig jägare.
Han är en härförare. En härförare av legioner-
-som fienden förbereder för krig.
Det kommer börja i öst. Han vill ha det där berget.
- Var ska du? - Jag ska ansluta mig till de andra.
Jag påbörjade det här, jag kan inte överge dem nu. De är i allvarlig fara.
Om det du säger är sant så är hela världen i allvarlig fara.
Kraften inne i den befästningen kommer bara bli starkare.
Vill du att jag överger mina vänner?
- Är det några bakom oss? - Inte vad jag kan se.
- Jag tror vi kom undan Orcherna. - Inte så länge till, nu är forsen slut.
De måste ha drunknat.
Ta er in till strandkanten.
Kom igen.
Rör på er.
Det är ingen fara. Det är ingenting.
- Börja gå. - Kili är skadad, hans ben måste ses om.
En Orchflock är oss i hälarna, vi måste fortsätta.
- Vart? - Till berget, vi är nära.
Det ligger en sjö mellan oss och berget.
- Vi kommer inte över den. - Då går vi runt.
Orcherna kommer hinna ifatt oss.
Vi har inga vapen att försvara oss med.
Se om hans ben, snabbt. Ni har två minuter.
Gör om det där så dör ni!
Ursäkta mig, men ni är från Sjöstad? Om jag inte misstar mig.
Pråmen därborta, den går möjligtvis inte att hyra?
Vad får er att tro att jag skulle hjälpa er?
De där stövlarna har sett bättre dagar. Och rocken också.
Och ni har säkert också några munnar att mätta.
Hur många har ni?
- En pojke och två flickor. - Och en skönhet till fru kan jag tro.
Ja, det var hon.
- Förlåt, jag menade inte att... - Kom igen, sluta med trevligheterna.
- Varför så bråttom? - Vad angår det dig?
Jag skulle vilja veta vilka ni är. Och vad ni gör i dessa trakter.
Vi är enkla handelsmän från Blå Bergen.
På resande fot för att träffa vår släkt i Järnbergen.
Enkla handelsmän säger ni?
Vi behöver mat, förnödenheter och vapen.
Kan ni hjälpa oss?
- Jag vet var dessa tunnor kommer ifrån. - Än sen?
Jag vet inte vad ni gjort med Alverna, men jag tror inte det slutade väl.
Ingen kommer in i Sjöstad utan stadens herres tillstånd.
Hela hans förmögenhet är grundad på handel med Skogslandets kungadöme.
Han skulle aldrig riskera att vredga Kung Thranuil.
Jag slår vad om att det finns sätt att ta sig in osedd.
Ja.
- Men då behöver ni en smugglare. - Vi dubblar betalningen.
Sådan är ondskans natur. Därute i världens stora okunnighet-
-frodas den och sprids.
En skugga som växer i mörkret.
En sömnlös ondska lika svart som nattens mörker.
Så har det alltid varit. Så kommer det alltid vara.
Med tiden kommer alla hemska saker fram.
Ni jagade ett sällskap av tretton dvärgar.
- Varför? - De är inte tretton längre.
Den unge. Den svarthåriga bågskytten.
Vi sköt honom med en dödlig pil.
Gift i hans blod. Det kommer snart ta död på honom.
- Svara på frågan, avskum. - Jag svarar inte hundar, Alvkvinna!
Jag skulle nog inte reta upp henne.
Gillar du att döda saker, Orch?
Gillar du död?
- Låt mig då ge dig det! - Nog!
Thaureil, gå härifrån!
Gå nu!
Jag bryr mig inte om en död dvärg. Svara på frågan.
Ni har inget att frukta. Säg vad ni vet och jag släpper er fri.
Ni beordrades att döda dem, varför? Varför bryr ni er om Ekenskölde?
Dvärguslingen kommer aldrig bli kung.
Kung? Det finns ingen kung under berget och det kommer aldrig finnas någon.
Ingen vågar gå in i Erebor.
- Så länge draken lever. - Ni vet ingenting.
- Er värld kommer brinna. - Vad pratar ni om?
- Tala! - Vår tid är kommen.
Min herre tjänar den ende.
Förstår du nu, Alvpojk? Döden är nära förestående.
Krigets flammor är nära förestående.
Varför gjorde ni så? Ni lovade att befria honom.
Och det gjorde jag.
Jag befriade hans usla huvud från hans axlar.
- Orchen hade kunnat berätta mer. - Inte som jag ville veta.
Vad menade han med krigets flammor?
Det betyder att de har ett vapen så mäktigt att det förgör allt annat.
Dubblera vaktstyrkan vid våra gränser, alla vägar och alla floder.
Inget rör sig utan att jag får reda på det.
Ingen kommer in i detta kungadöme. Och ingen lämnar det.
Stäng porten. Håll den förseglad på order av kungen.
Och Thauriel?
- Vad är det med henne? - Hon gick in i skogen...
...beväpnad med sin båge och svärd.
Hon har inte kommit tillbaka.
Dvärgblod!
- De har varit här. - Det är en annan doft också...
Människokött!
De har tagit sig över sjön.
Se upp!
Vad försöker ni göra? Dränka oss?
Jag är uppfödd på dessa vatten, herr dvärg.
Om jag ville dränka er skulle jag inte göra det här.
Jag har fått nog av den här sjömannen.
Jag tycker vi slänger honom överbord.
Bard. Han heter Bard.
- Hur vet du det? - Jag frågade honom.
Jag gillar honom inte vad han än heter.
Vi behöver inte gilla honom. Vi behöver bara betala honom.
Kom igen nu pojkar. Töm fickorna.
- Hur vet vi att han inte förråder oss? - Det gör vi inte.
Vi har ett litet problem.
Vi har tio mynt för lite.
Gloin. Kom igen.
- Fram med dem. - Titta inte på mig.
Jag är helt utfattig efter den här resan.
Och vad har jag fått för pengarna?
Inget annat än sorger och besvär och...
Välsignat vare mitt skägg...
Ta det. Ta alltihop.
- Pengarna, snabbt, ge mig dem. - Vi betalar när vi fått vår proviant.
Om ni värdesätter er frihet gör ni som jag säger.
Det är vakter framför oss.
Vad gör han?
Han pratar med någon.
Han pekar rakt på oss!
- Nu skakar de hand. - Vad?
Avslöjar han oss?
Tyst!
Vi närmar oss tullporten.
Halt! Varuinspektion. Era papper, tack.
- Är det bara du, Bard? - God morgon, Percy.
- Något att förtulla? - Ingenting.
Förutom att jag är kall och trött och redo att åka hem.
Det är vi nog båda.
- Sådär, allt i sin ordning. - Sakta i backarna.
Leverans av tomma tunnor från Skogslandets kungadöme.
Men...de är inte tomma. Eller hur, Bard?
Om jag kommer ihåg rätt så är ni licensierad som pråmkarl.
Inte fiskare.
Det angår inte er.
Fel, det är angår Herrn, vilket gör att det angår mig.
Kom igen, Alfred! Folk måste ju äta!
Den här fisken är olaglig.
-Töm tunnorna över relingen. - Ni hörde, ner i kanalen.
Kom igen, sätt fart.
Stadens folk har det kämpigt. Det är kärva tider.
- Det är ont om mat. - Det är inte mitt problem.
Och när folket hör att Herrn slänger tillbaka fisk i sjön?
När upploppen börjar.
Är det ditt problem då?
Stopp!
Alltid folkets hjälte, va, Bard? Det vanliga folkets beskyddare.
Ni må ha deras gunst nu, men det tar nog slut en dag.
Lyft porten.
Herrn har ögonen på er, kom ihåg det. Vi vet var ni bor.
Det är en liten stad, Alfred. Alla vet var alla bor.
Allt detta prat om allmänhetens oro. Det är nån som rör om i grytan, sire.
- Är det gikten som spökar, sire? - Det måste vara fukten.
- Ge mig en brandy. - Folk börjar bli hemskt oroliga, sire.
De är medborgare, Alfred, de har alltid varit hemska.
Det är inte mitt fel att de bor på ett ställe som stinker fiskolja och tjära.
Jobb, husrum, mat, det är allt de tjatar om.
Jag tror att de blir lurade av bråkmakare.
Då måste vi hitta dessa bråkmakare. Och arrestera dem.
- Precis vad jag tänkte, sire. - Och allt prat om ändring måste kväsas.
Vi har inte råd att de samlar ihop sig och skapar oro.
Innan vi vet ordet av så ska de väl börja ställa frågor-
-bilda kommittéer och hålla utfrågningar.
Ut med det gamla och in med det nya.
- Vad? - Det är ju vad jag sagt, sire.
- Det pratas även om att hålla val. - Ett val!? Det är ju absurdt.
- Det tänker jag inte tillåta. - Jag tror inte de ber om tillåtelse.
Otacksamma upprorsmakare!
Vem är det som vågar ifrågasätta min ställning?
Vem vågar?
Bard.
Märk mina ord, den där bråkiga pråmkarlen ligger bakom allt det här.
Bort med tassarna.
Du har inte sett dem. De var aldrig här.
Fisken får du på köpet.
Följ mig.
Far! Vårt hus är bevakat.
Ni kan säga till Herrn att jag är klar för idag.
Far! Var har du varit?
Far, där är du ju. Jag har varit orolig.
Det är ingen fara. Bain, ta in dem.
Om du berättar det här för någon sliter jag armarna av dig.
Bort.
Däruppe.
Far, varför kommer det dvärgar ur toaletten?
Kommer de bringa oss tur?
De kanske inte passar så bra, men de håller er varma.
Tack så mycket.
En dvärgsmidd dubbelarmborst.
Det ser ut som du sett ett spöke.
Det har han. Sist vi så ett sånt vapen-
-så brann staden.
Det var dagen då draken kom.
Dagen då Smaug förstörde Dal.
Gilian, Stadens herre, samlade sina bågskyttar och sköt mot besten.
Men en drakes hud är hård. Hårdare än den starkaste rustning.
Endast en svartpil avfyrad från ett dubbelarmborst kan tränga igenom huden.
Och väldigt få såna pilar gjordes.
Och det var inte många kvar när Gilian utkämpade sin sista strid.
Hade han siktat rätt den dagen-
-hade mycket sett annorlunda ut.
Ni talar som om ni var där.
Alla dvärgar vet den berättelsen.
Då vet ni också att Gilian träffade draken.
Ett fjäll under vänster vinge lossnade. En pil till och besten hade varit död.
Det där är en saga, grabben. Inget annat.
Ni tog våra pengar.
Var är vapnen?
Vänta här.
- Imorgon börjar höstens sista dagar. - Och i övermorgon är det Durins dag.
- Vi måste nå berget innan dess. - Och om vi inte gör det?
- Om vi inte hittar dörren i tid? - Då har detta uppdrag varit förgäves.
- Vad är det här? - En fiskkrok, från en gammal harpun.
- Och det här? - Den är gjord av en smedshammare.
Kanske lite tung i handen, men den är bättre än inget.
Vi betalade dig för vapen. Smidda svärd och yxor!
Det här är ju ett skämt.
Ni hittar inget bättre. Alla smidda vapen är bakom lås och bom.
Thorin. Vi tar vad som erbjuds och går.
Jag har klarat mig med mindre. Och det har du med.
- Då tycker jag vi går nu. - Ni går ingenstans.
- Vad sa du? - Huset bevakas av spioner-
-och de är förmodligen överallt i hela staden.
Ni får vänta tills ikväll.
Thorin...?
Far.
Låt dem inte gå.
Jag trodde du var en Orch.
Om jag vore en Orch, vore du död.
Tauriel. Du kan inte jaga 30 Orcher ensam.
Men jag är inte ensam.
Du visste att jag skulle komma.
Kungen är arg, Tauriel. I 600 år har min far skyddat dig.
Favoriserat dig. Du trotsade hans order.
Du svek hans förtroende.
Kom tillbaka med mig. Han kommer förlåta dig.
Men inte jag. Om jag går tillbaka kommer jag aldrig förlåta mig själv.
Kungen har tolererat Orcher på våra marker-
-och nu låter han den här Orchflocken passera och döda våra fångar.
- Det är inte vår strid. - Det är vår strid.
Det slutar inte här. Med varje seger växer sig ondskan starkare.
Om din far får som han vill gör vi ingenting.
Vi gömmer oss bakom våra murar. Lever våra liv bortom ljuset-
-och låter mörkret sänka sig.
Är vi inte en del av den här världen?
Sen när lät vi ondskan bli starkare än oss?
Hej Bard, vad letar du efter?
Det fanns en gobeläng här. En gammal.
- Var är den? - Vad pratar du om för gobeläng?
Den här.
De kom från ingenstans. Skäggiga och med vilda ögon.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Vad gör dvärgar i de här trakterna?
Det är profetian. Profetian om Durins folk.
Profetian?
Profetian...
- De gamla sägnerna blir verklighet. - Enorma skatter.
Kan det verkligen vara sant? Har Silverkällarens herre återvänt?
Silverkällarens herre. Den huggna stenens konung...
Kungen under berget...
...skall återvända hem.
Och klockorna skall ljuda av glädje vid bergskungens återkomst.
Men allt skall ändas i sorg och sjön skall blänka och brinna.
- Jag försökte stoppa dem... - Hur länge sen gick de?
- Ser ni något? - Håll tyst.
Så fort vi har vapnen fortsätter vi direkt till berget.
Gå, gå, gå.
Nästa.
- Hur är det? - Jag klarar mig.
Låt oss bara komma härifrån.
Spring!
Vad är det som försiggår?
Vi grep dem när de stal vapen, sire.
- Fiender till staten alltså? - En desperat samling legoknektar, sire.
Håll tyst med dig!
Ni vet inte vem ni tilltalar.
Detta är ingen vanlig brottsling. Detta är Thorin-
-son av Thrain. Son av Thror!
Vi är Erebors dvärgar.
Vi har kommit för att återta vårt hemland.
Jag kommer ihåg denna stad från de stora forna tiderna.
Fullt med fartyg i hamnen, fyllda med silke och ädla stenar.
Detta var ingen glömd stad vid sjön. Det var centrum för all handel i norr!
Jag vill se de dagarna återvända, tända upp dvärgarnas stora smedjor-
-och åter låta välstånd och rikedom välla ut från Erebor.
Död! Det är vad ni kommer bringa oss.
Drakeld och förödelse.
Om ni väcker besten kommer den förgöra oss alla.
Ni kan lyssna på denna nejsägare, men detta lovar jag er...
Om vi lyckas...
...ska alla få en del av bergets rikedomar.
Ni kommer ha tillräckligt med guld för att återuppbygga Esgaroth 10 gånger om!
Lyssna på mig! Ni måste lyssna! Har ni glömt vad som hände med Dal?
Har ni glömt dem som dog i eldstormen?
Till vilken nytta?
En blind bergskungs ambitioner? Så besatt av girighet-
-att han inte ser något bortom sina egna begär!
Nej, vi får inte, ingen av oss, vara för snabba med att skuldbelägga.
Låt oss inte glömma att det var Gilian, Dals herre-
-din förfader, som misslyckades med att döda besten!
Det är sant, sire. Vi känner alla till historien.
Pil efter pil sköt han. Varenda en missade sitt mål.
Ni har ingen rätt.
Ingen rätt att gå in i det berget.
Jag har den enda rätten.
Jag talar till Herren över Sjöfolket.
Vill ni se profetian uppfyllas?
Vill ni dela vårt folks stora rikedomar?
Vad säger ni?
Detta säger jag er...
...välkommen!
Ett stort välkommen till kungen under berget!
- Ni vet att en fattas? Var är Bofur? - Om han inte kommer lämnar vi honom.
Det måste vi om vi ska hitta dörren innan skymningen.
Inga mer förseningar.
Inte du.
Vi måste färdas snabbt. Du kommer sinka oss.
- Vad pratar du om, jag följer med. - Nej.
Jag vill vara där när dörren öppnas. När vi får se våra förfäders salar...
Kili. Stanna här.
Vila. Anslut dig till oss när du är frisk.
Jag stannar med grabben. Det är min plikt att vårda de skadade.
Farbror.
Vi växte upp med berättelser om berget. Som du berättade.
- Du kan inte ta det här från honom. - Fili.
- Jag bär honom om jag måste. - En dag blir du kung och då förstår du.
Jag kan inte riskera det här uppdraget för en dvärgs skull.
Inte ens om det är min egen släkt.
Fili, var inte dum. Du följer med sällskapet.
Jag följer med min bror.
Vid mitt skägg, är det dags!?
Vänta!
- Missade ni också båten? - Kili? Kili!
Nej! Jag har fått nog av dvärgar. Försvinn!
Snälla? Ingen vill hjälpa oss. Kili är sjuk.
Han är jättesjuk.
- Vad är det här för ställe? - Det var en gång staden Dal.
Nu är det en ruin.
Smaugs ödemark.
Solen står snart som högst. Vi måste hitta dörren innan den går ner.
- Den här vägen. - Vänta. Är det här utsiktspunkten?
- Gandalf sa att vi skulle vänta här. - Ser du honom?
Vi har inte tid att vänta på trollkarlen. Vi är själva. Kom.
Dol Guldur. Svartkonstens berg.
- Det ser helt övergivet ut. - Precis som det är meningen.
En trolldom för att hemlighålla vilar över den här platsen.
Vilket betyder att vår fiende inte är redo att visa sig ännu.
Han har inte återfått sin fulla styrka.
Radagast, gå med ett meddelande till Lady Galadriel.
- Säg att vi måste tvinga fram honom. - Vad menar ni?
Jag går in ensam. Du får under inga omständigheter gå in efter mig.
- Har jag ditt ord på det? - Ja, ja, ja.
Vänta, Gandalf!
- Tänk om det är en fälla? - Vänd om och kom inte tillbaka.
Det är med all säkerhet en fälla.
Ondskan som gömmer sig här...
Jag befaller den att träda fram!
Jag befaller den att visa sig!
Trollkarlen har kommit.
Han lyfter förtrollningen. Han kommer hitta oss.
Ja... Det kommer han.
- Hittat nåt? - Ingenting!
Om kartan är riktig så borde dörren ligga precis ovanför oss.
Häruppe!
Ni har skarpa ögon, herr Bagger.
Här måste det vara.
Den dolda dörren.
Och till alla de som tvivlade på oss...
Kom ihåg denna dag!
Okej, vi har en nyckel.
Vilket betyder att borde finnas ett nyckelhål nånstans.
Sista ljuset på Durins dag...
...ska lysa upp nyckelhålet.
Nori.
Ljuset försvinner, kom igen.
Var tyst, jag hör inte när du väsnas.
Det är inte här. Och det är inte här.
Slå in den!
Kom igen!
Den måste ge vika...
Det går inte, dörren är förseglad. Den kan inte öppnas med våld.
Förtrollningen är för kraftig.
Nej!
Durins dags sista ljus...
...skall lysa upp nyckelhålet.
Det är ju så det står?
Vad har vi missat?
- Balin? - Ljuset är borta.
Vi kan inte göra mer.
Vi hade bara en chans.
Kom nu, pojkar. Det är över.
Vänta en stund...
Vart ska de?
Ni kan inte ge upp nu!
Thorin...
Ni kan inte ge upp nu.
"Stå vid den grå stenen."
"När trasten slutar..."
"...i den nedgående solen."
"Och Durins dags sista ljus skiner på..."
Det sista ljuset.
Det sista ljuset...
Det sista ljuset!
Nyckelhålet! Kom tillbaka!
Kom tillbaka! Det är månens ljus! Höstens sista måne!
Var är nyckeln?
Den var ju här...
Den var ju...
Erebor...
Thorin.
Jag känner igen dessa väggar...
Dessa salar.
Stenen.
Kommer du ihåg det, Balin?
Kammare fyllda med gyllene ljus.
Jag kommer ihåg.
Häri ligger de sju kungadömena av Durins ätt.
Må bergets hjärta förena alla dvärgar i försvar av detta hem.
Kungens tron.
Vad är det ovanför?
Arkenstenen.
Arkenstenen?
- Och vad är det? - Det, herr inbrottstjuv-
-är anledningen att ni är här.
- Kan du inte göra något? - Jag behöver örter.
Något som får ner febern.
- Solanum, mattram... - Oanvändbart, har ni någon kungsört?
Nej, det är ett ogräs, det ger vi till grisarna.
Ogräs.. Okej.
Gå ingenstans.
Vill ni att jag ska hitta en juvel?
En stor vit juvel, ja.
Jag kan tänka mig att det finns några stycken därnere.
Det finns bara en Arkensten. Du känner igen den när du ser den.
Okej.
Helt ärligt, pojk. Jag har ingen aning om vad du kommer hitta därnere.
- Du behöver inte göra det här... - Nej, Balin.
Jag lovade att göra det här. Och jag måste försöka.
- Det slutar aldrig att förvåna mig. - Vilket då?
Hobernas mod.
Gå nu. Med så mycket tur som möjligt.
Bilbo.
Om det nu skulle finnas en levande drake där nere.
Väck den inte.
Ni kommer försent, Trollkarl.
Det är redan klart.
Var är er herre?
- Var är han!? - Han är överallt...
Vi är en armé!
Det är slut.
Efter honom!
Det finns inget ljus, Trollkarl...
...som kan besegra mörkret.
Sauron...
Hallå?
Det är ingen hemma. Ingen hemma...
Bra.
Bra, bra, bra.
Vad är det här?
Arkenstenen. En stor vit juvel.
Det hjälper ju mycket...
Ser man på...
Tjuv.
Jag känner din lukt.
Jag hör dina andetag.
Jag känner din närvaro.
Var är du?
Seså, var inte blyg. Träd fram i ljuset.
Det är något speciellt med dig.
Något du bär på. Något som är gjort av guld.
Men ännu värdefullare.
Där är du ju. En tjuv i skuggorna.
Jag har inte kommit för att stjäla från er.
Åh, Smaug, den ofattbart rike. Jag ville bara se er storhet.
För att se om ni verkligen är så storslagen som i de gamla historierna.
Jag trodde dem inte.
Gör du det nu?
Sannerligen.
Historierna och sångerna-
-är ingen underdrift, du stora mäktiga Smaug.
Tror du smicker kommer rädda dig?
- Nej... - Nej, verkligen inte.
Ni verkar känna till mitt namn. Men jag känner inte igen er lukt.
Vem är ni, och var kommer ni ifrån? Om jag får fråga?
Jag...
- Jag kommer från under kullen. - Under kullen?
Under kullar och över kullar har min väg gått.
Och genom luften. Jag är den som kommer osedd.
Imponerande, vad mer kan ni göra?
Jag är...
Lyckobringare...
- Gåtmakare. - Underbara titlar.
- Fortsätt. - Tunnfarare.
Tunnfarare? Det lät intressant.
Och dina små dvärgvänner?
Var gömmer de sig?
Dvärgar? Nej...
Nej, inga dvärgar här. Det har ni fått om bakfoten.
Det tror jag nog inte, tunnfarare.
De har skickat in er för att göra deras smutsgöra medan de lurar utanför.
Där har ni tagit miste, åh Smaug, den största av alla katastrofer.
Fint manér för att vara en tjuv och lögnare.
Jag kan lukten och smaken av dvärg. Ingen kan den bättre.
Det är guldet. De dras till skatter som flugor till dött kött.
Tredde du inte att jag visste att denna dag skulle komma?
Att en skock skenheliga dvärgar skulle komma krypande tillbaka till berget.
- Var det en jordbävning? - Det där, pojk-
-var draken.
- Far? - Det kommer från berget.
Ta era barn och åk härifrån.
Åka vart? Det finns ingenstans att ta vägen.
- Kommer vi att dö, far? - Nej, älskling.
Draken kommer att döda oss.
Inte om jag dödar den först.
Kungen under berget är död. Jag tog hans tron.
Jag åt upp hans folk som en varg i en fårflock.
Jag dödar var jag vill, när jag vill.
Min rustning är av järn!
Inga svärd kan tränga igenom!
- Okej. - Varför har du inte sagt nåt om pilen?
För att du inte behövde veta.
Lyssna noga, jag vill att du distraherar vakterna.
Så fort jag kommit upp i tornet laddar jag bågen.
Där är han! Ta honom!
- Snabbt, ner där! - Stoppa honom!
Ta hand om den här. Låt ingen hitta den.
Jag tar hand om dem. Gå!
- Hogard. - Du är arresterad.
- På vilka grunder? - Vilken som helst som Herrn väljer.
- Bilbo då? - Ge honom mer tid.
Tid till vad? Att bli dödad?
- Du är rädd. - Ja, jag är rädd.
Jag är rädd om dig. En sjukdom vilar över den skatten.
- En sjukdom som drev din farfar galen. - Jag är inte min farfar.
Du är inte dig själv.
- Thorin jag kände skulle aldrig tvekat... - Jag riskerar inte uppdraget för en-
-inbrottstjuvs liv.
Bilbo. Han heter Bilbo.
Det är Ekenskölde. Den smutsiga dvärginkräktaren.
Han har skickat in dig efter Arkenstenen, eller hur?
Nej, nej... Jag vet inte vad ni pratar om.
Förneka det inte. Jag anade hans smutsiga planer för länge sen.
Men det spelar ingen roll. Ekensköldes uppdrag kommer misslyckas.
Mörkret är på väg. Och det kommer spridas över hela landet.
Du blir utnyttjad, tjuv i skuggorna. Du är bara en bricka i spelet.
Den fege Ekenskölde har övervägt värdet av ert liv-
-och kommit fram till att det är värt ingenting.
Nej. Nej, ni ljuger.
Vad har han lovat er? En del av skatten?
Som om det vore hans att ge bort. Jag delar inte med mig av ett enda mynt.
Inte ett enda.
Mina tänder är svärd, mina klor är spjut.
Mina vingar är en storm!
Så det är sant...
- Den svarta pilen träffade. - Vad sa ni?
Jag sa bara att ert rykte föregår er, åh, Smaug den tyranniska.
Ni har ingen like på hela jorden.
Jag är nästan frestad att låta er ta den.
Om inte annat för att se Ekenskölde lida.
Se den förgöra honom.
Se den förmörka hans hjärta. Och göra honom galen.
Men jag tror inte det. Jag tror vår lilla lek slutar här.
Så säg mig, tjuv. Hur vill ni dö?
Far, är det du?
Ekenskölde är borta!
Retirera! Omgruppering vid bron!
- Ni dödade dem allihop. - Det finns fler.
Tauriel, kom.
Vi förlorar honom.
Tauriel.
Atheros.
Vad gör ni?
Jag ska rädda honom.
Du lever. Hittade du Arkenstenen?
- Draken kommer. - Arkenstenen!
Hittade du den?
Nej, vi borde gå härifrån nu.
Thorin.
Ni ska brinna!
- Kom! - Kom, Bilbo!
Kom.
Håll i honom.
Tilda!
- Har vi skakat av oss honom? - Nej det är han för listig för.
- Var ska vi nu? - Västra vaktrummet.
- Där kanske det finns en utväg. - Det är för högt.
- Det finns ingen chans den vägen. - Det är vår enda chans.
Vi måste försöka.
Kom igen.
Ett sant mirakel av Alvisk läkekonst.
Det där var ett privilegium att få bevittna.
Tauriel...
Ligg still.
Ni kan inte vara henne.
Hon är långt borta.
Hon är långt borta från mig.
Hon går i stjärnljus i en annan värld.
Det var bara en dröm.
Tror du att hon kunde ha älskat mig?
Håll er nära.
Så var det med det. Det finns ingen väg ut.
De sista av vårt släkte.
De måste ha tagit sig hit och trott de kunde ta sig ut.
Vi kan försöka ta oss till gruvorna.
Mina sista dagar.
Nej.
Jag tänker inte dö så här.
Ihopkrupen. Kämpandes för luft.
- Vi tar oss till smedjan. - Allvarligt? Det är en ju säker död.
- Inte om vi delar på oss. - Thorin, vi klarar det aldrig.
Några av oss kanske gör det. Led honom till smedjan.
Vi dödar draken.
Om det här ska ändas i eld, kan vi lika gärna alla brinna.
Den här vägen.
Fly, fly, spring för livet.
Det finns ingenstans att gömma sig.
Bakom dig!
Kom igen!
Spring!
Du där!
Meddela Dol Guldur...
Ekenskölde har nått berget!
Gå!
Ni! Följ med mig.
Den här vägen! Kom!
Thorin!
Följ Balin.
Kom igen!
Thorin!
Håll i dig!
Gå!
Planen kommer inte fungera. Ugnarna är iskalla.
Han har rätt. Vi har ingen eld varm noga att tända dem med.
Har vi inte?
Jag trodde inte du var så lättlurad!
Du börjar bli långsam. Och fet.
På ålderns höst. Din snigel!
Ta skydd.
Bombur, få igång bälgarna!
Bilbo! Gå upp dit. När jag säger till drar du i handtaget.
- Balin, kan du blanda en eldbomb? - Jag kan försöka.
Vi har inte lång tid på oss.
- Var är trollpulvret? - Vet du verkligen vad du gör?
Kom igen!
Nu!
Mot kungarnas galleri.
Fortsätt, Bilbo!
Tror du att du kan lura mig, tunnfarare?
Du har kommit från Sjöstad.
Det här är nån komplott mellan dessa smutsiga dvärgar-
-och det där odugliga sjöfolket!
De fega uslingarna, med sina långbågar och svarta pilar.
- Kanske är dags att jag besöker dem. - Åh, nej.
Detta är inte deras fel. Vänta, ni kan inte åka till Sjöstad!
Jaså, ni bryr er om dem?
Bra. Då kan ni se på när de dör.
Här! Din korkade mask!
- Du... - Jag tar tillbaka det du stulit.
Ni ska inte ta nånting från mig, dvärg.
Jag besegrade era forna krigare.
Jag är fortfarande skräck i människors hjärtan.
Jag är kungen under berget.
Detta är inte ditt kungadöme. Detta är dvärgmarker!
Det är dvärgguld.
Och vi ska få vår hämnd.
Förbered dig på att dö!
Så ni ska hämnas på mig?
Jag ska visa er hämnd!
Lyssna på mig! Vet ni inte vad som kommer?
Jag är eld.
Jag är...
...död!
Vad har vi gjort?
Översatt av: - Horton -